Kom, ånd.
Hjelp oss å synge landets historie.
Du er vår mor.
Vi, dine maisåkre.
Vi stiger frem fra din sjel.
DEN NYE VERDEN
- Slipp ham løs. - Du sa han skulle henges.
Smith, husk at du kom hit i lenker.
Du har en sky over deg som vil mørkne, om jeg hører flere oppviglerkommentarer.
Er det forstått?
Kaptein Newport. Jeg fant østers.
Tjukke som hender og svære som stein.
Det er masser av fisk. Vi vil leve som konger.
Etter så mange måneder til sjøs, orker jeg ikke lete videre. Det er bra nok her.
Vi har vann under kjølen og utsyn oppover og nedover elven.
Ingen fiender kan komme overraskende på.
Ta ankrene og noen seil i land.
I tilfelle noen med hjemlengsel prøver å stikke av med dem.
Vi må ikke provosere de innfødte. For feiler avlingene, må vi handle med dem.
Når vi er etablert her, kan vi dra videre oppover og finne vei til det andre havet.
Søster!
De ville kom ofte på vennlig visitt.
Sky... som nysgjerrige hjort.
I natt sover vi ombord, i rustning.
I morgen hugger vi ned alle trær i 500 meters omkrets -
- og bruker tømmeret til å bygge vakttårn og et fort.
Når vi er ferdige med det, sår vi hvete og bygg, setter opp hus, og hugger ved.
Unnasluntrere blir pisket.
Sir? Når kan vi dra og snuse litt rundt?
Vi er ikke her for å plyndre. Men for å etablere en koloni.
- Hvor mange land bak meg? - Gull vil ikke hjelpe deg.
Ikke om et halvår, når snøen kommer.
Hvor mange hav?
Hvilke stormer og farer?
Heldig i ett og alt.
Røyk.
Fem tønner er stjålet.
Regnet har trengt inn her. Her er det mark.
Brennemerk ham.
Kapp ørene av ham.
Tok disse to i prat med karene.
Spioner.
Hei, du.
Han stjal en øks!
Vi har mistet de innfødtes godvilje.
Jeg hadde snudd, om vi ikke så land den dagen.
Vi har spist størstedelen av forrådet.
Våre beste ligger i feber. Resten gjør snart mytteri.
Vi kunne like gjerne vært skibbrudne.
De innfødte forteller om en by videre opp elven, -
- og om en mektig konge som bor der.
Jeg foreslår at vi sender ham et sendebud. For å se om han vil handle med oss.
I mens dra jeg til England etter nye forsyninger.
Jeg er ikke tilbake før til våren. Ratcliffe overtar kommandoen.
Og hvem som skal oppsøke de villes konge... Det blir et farefylt oppdrag.
Kaptein Smith er vår eneste profesjonelle soldat.
- Hvilke kvalifikasjoner har han? - De du mangler.
Her får du en sjanse til å rette opp ryktet, Smith.
Jeg forventer at du griper den.
Hvem er du, som jeg hører så vidt? Hvem nøder meg stadig videre?
Du kan bli en leder, Smith.
Kan man stole på deg?
Hvilken stemme lyder i meg?
Leder meg til det beste?
Vi skal begynne på nytt.
En ny start.
Her skjenkes naturens goder til alle.
Ingen trenger være fattig.
Her finnes god jord for enhver, og det koster kun arbeid og slit.
Vi skal bygge en sann republikk.
Hardt arbeid og selvstendighet er våre dyder.
Ingen godseiere skal blakke oss med høye leier eller stjele vår avling.
Kaptein, vi har ikke draft videre.
Legg til.
Ingen skal ubekymret ete hva hans venn har strevd for.
Eller snoke til seg møyens forråd.
Menn skal ikke utnytte andre.
La oss vende om, samle en større tropp.
Vi er gått vill.
- Der forsvinner de ville! - La dem gå!
Fjæra er på vei ut.
Bunnen går i søla.
Hold lunten tent. Skyt om dere ser noe.
Sol.
Og månen også.
Den viser hvordan sola stadig jager natten rundt kloden.
Himmelen? Nei.
Fra England, et land i vest.
Dra?
Ingen kan dra før til våren. Skipene er ikke tilbake før.
Vi har varer som kanskje interesserer.
Krutt.
I det døden nesten innhentet meg, kastet hun seg over meg.
Spar hans liv.
Vi må drive dem vekk, mens de fremdeles er få.
Hvis de ikke gjør noen skade, hvorfor bry oss?
- Det er bare litt myrland de vil ha. - Foreløpig.
Men hva vil de ta i tiden som kommer?
Han kan lære henne om dette landet sitt over havet.
Drar de ikke, får vi drive dem på havet.
Himmel.
Sol.
Vann.
Vind.
Øyne.
Lepper.
Øre.
Alle kongens barn var vakre. Men hun, -
- den yngste, var så vakker at selv solen, skjønt han ofte så henne, -
- ble forbløffet hver gang han så henne.
Faren hadde et titalls koner. Hundre barn. Men hun var yndlingen.
Hun overgikk de andre, ikke bare i utseende, men også i vilje og sjel.
Alle elsket henne.
Måne.
De er vennlige. Kjærlige. Lojale.
Eier ikke falskhet eller svik.
Ordene for løgn, svik, griskhet, -
- misunnelse, sladder og tilgivelse er aldri hørt.
De eier ikke sjalusi.
Ingen trang til å eie.
Det var virkelig, det jeg trodde var en drøm.
Lov meg...
... å la ditt folk gå foran alt annet.
Jeg kjenner meg selv.
Tilmed ditt eget hjerte.
Han er ikke en av oss.
Kjærlighet.
Skal den benektes når den kommer?
Skal vi ikke ta imot det som blir gitt oss?
Det finnes bare dette.
Alt annet er uvirkelig.
Mor.
Hvor bor du?
I himmelen?
I skyene?
I havet?
Vis meg ditt ansikt.
Gi meg et tegn.
Vi stiger.
Jeg er redd meg selv.
Han synes som en gud for meg.
Hva annet er livet enn å være deg nær?
Skjønner de det?
Å, å bli skjenket til deg...
Og du til meg...
Jeg skal være deg tro.
Sann.
Ikke lenger to.
Én.
Jeg er.
Kongen sa jeg var fri.
Han sendte meg tilbake med forståelsen om at vi drar vår vei når våren kommer.
Høvdingene rådet ham til å drepe meg.
Nå kjenner jeg til våpnene deres, og styrken deres.
Men hans datter bedyret at jeg var en bra mann.
Jeg måtte fortelle folk at de innfødte -
- ikke ville la landet sitt bli tatt fra seg.
Det finnes intet hav over fjellene.
Bare landjord så langt øyet rekker.
Et land uten ende.
Kaptein Smith.
Du er tilbake!
De ville må stoppe her.
- Hvor har du vært? - Det er som å se et spøkelse.
Du ser ut som du har kommet tilbake fra de døde.
- Hvor er Kaptein Tartcliffe? - Ikke et pip.
- Folk sa han dro til England. - Har du med mat?
- Jeg har med mat. - Noen døde. Bare ramla i hop.
Fire måneder med stjeling og stjeling.
- De spiller, mens huset raser. Se kirka. - Sjukdommen kommer fra myrene.
- Hvem passer på dere? - Ingen. Det er bare sjukdom her.
- Jeg så et lik i gjørma. - Løgner.
Fire stykker døde i går, og dem eter de.
Tyver! Sjakaler! Bind dem!
Du ser da godt ut, Smith. Har du hygget deg?
Du har nok hygget deg storligen.
Du ble sendt ut for å skaffe hjelp, ikke for å behage deg selv. Vi har lidd.
- Jeg overhører hva du sier. - Ingen taler, ting er annerledes nå.
Vi kan ikke tillate frekkhet. Da blir det kaos.
Jeg er president nå. Du er fratatt din kapteinstilling.
- Er du kvalifisert til å dømme meg? - Det bryr vi oss ikke om akkurat nå.
Synd du ikke var her og forsvarte deg under rettssaken.
- Du var vel for redd til å komme tilbake. - Min rettssak?
Ja. Du ble siktet ut fra tredje Mosebok. Og dømt under deserteringen.
- Loven er rask her. - Han har holdt all maten for seg selv.
- Har gitt oss råtten mais. - Du ser og hører det Smith gjør.
Han bryr seg bare om sin egen gryte.
Jeg har ikke holdt noe for meg selv!
Han heter ikke Wingfield engang, men Woodson.
Dro fra England i skam.
Grip dem!
Enhver som hindrer disse to i å få sin straff får svi!
Her.
Ingen grunn til å vente på en rett. Dette er opprør.
Jeg henretter deg, i kongens navn.
- Dau som en sild. Som fortjent. - Jeg kan bekrefte det Argall sa.
I England hadde jeg skammet meg om tjenerne holdt slik selskap!
Du var selv en tjener. Jeg åt én kylling, mens jeg var sjuk, og Small fikk seks.
- Jeg foreslår at Smith blir leder. - Ja.
Si henne det.
Si henne hva da?
Det var en drøm.
Nå har jeg våknet.
Jeg lot henne elske meg.
Jeg fikk henne til å elske meg.
- Og hva kranglet dere om? - Han sa det er 15. oktober i dag.
- Jeg sa det er den 17. - Jeg er nødt.
Dere kranglet om datoen? Dette er forbannet.
Sa jeg ikke at en ny brønn skulle graves lenger unna stranden?
Hvorfor er ikke det blitt gjort?
Alle begynner å grave brønn nå!
De som ikke kan bære jord i bøtter, bærer med henda!
Den som ikke jobber, eter ikke.
Redelige folks arbeid skal ikke brukes til å støtte de få i sin latskap.
For dem er landet en elendighet, døden, et helvete.
De graver etter gull mens de sulter.
Ingen diskusjoner, intet håp, -
- intet foretak uten dette.
Hvis det er så mye gull, hvorfor har ikke de ville det, da? Dere bare drømmer.
Ser du hva slags menn de ga oss? En gjeng narrer.
De vil ikke så for føden. De eter heller rå fisk enn å gå et steinkast etter ved.
Dårlig vann.
Støren er borte.... Det mumles.
De skal plante vinstokker og drikke vinen.
Elske det gode og hate ondskap.
Og mure igjen revnene.
La meg slippe din larmende sang, så jeg ikke hører musikken.
Herren har avsagt dom og vil knuse store hus så vel som de små!
Noen burde skyte Small. Han har ikke nubbesjanse og han smitter oss andre.
Han brukte skjea til Wortham, og han er død. Skal vi vente på at alle dør?
Sir? Ackely er død.
Noen har ett hendene hans.
Han døde med stil, i hvert fall.
Så fredfull.
- Man skulle tro han kunne snakke. - Jeg vil savne ham, det vil vi nok alle.
Å dra oppover elven igjen.
Å elske henne i det fri.
Hva holder meg her?
Hva vil du med henne?
Med dem?
Elva er tom.
Vi vil hjem til England. Vær så snill. Hvor er kaptein Newport?
- Det finnes ikke mat. - Newport kommer snart.
- Har han med mat? - Det må han.
- Når kan vi dra hjem til England? - De eter de døde.
- Tror du på spøkelser, kaptein? - Folk er ikke redd for indianerne lenger.
Ikke sett deg i fare.
Du behøver ikke gjøre mer for oss.
Hvorfor kom du ikke til meg?
Jeg vet det, kjære.
Ikke stol på meg.
Du kjenner meg ikke.
Ikke glem.
Tusen takk.
- Velsignet være du. - Gud være med deg.
Hvem er du, som jeg elsker?
Det er noe jeg vet når jeg er med deg, som jeg glemmer når jeg er borte.
Si meg, min kjære, ønsker du at jeg skal leve sammen med deg igjen?
Fri.
Mitt sanne lys.
Kan kjærlighet lyve?
Mitt Amerika.
Hvor er du, min kjære?
Fortet er ikke verden.
Elven leder tilbake dit.
Den leder videre også.
Dypere...
... inn i villmarken.
Begynne på nytt.
Bytte dette forlorne livet med et ekte.
Si fra meg navnet Smith.
De har ikke tenkt å dra.
Hvem ga dem kornet?
Bli med meg.
Fortell meg hvorfor.
- De hører ikke. - Han ser at dere har tenkt å bli.
De er på vei.
Gjør fred med ham.
Han vil ikke godta fred.
Hvorfor skulle han det?
- Kom med meg. - Hvor skal vi bo?
I skogene?
I en tretopp?
Et hull i bakken?
Du får bli med meg.
Inn i fortet. Folket ditt skjønner fort at du er her.